Mit keresel még itt?
Georgiana legalább fél órája elment. Lemaradsz.
Írd a többihez.
A számládhoz.
A többihez, az úgy hangzik, mintha valaha ki is fizetnéd.
Bobby Long
Az idő sosem volt jóban Bobby Longgal.
Szövetkezett ellene, hagyta, hogy higgyen a jóságában,
majd a szemét is kilopta minden alkalommal.
Mindannyian elvesztettük Lorrainet,
de még jóval halála előtt.
ltt nem parkolhatsz, megint megbüntetnek.
Én nem látok táblát, Miss Daisy.
Menj csak, innen elmászok a járdáig.
Kérj egy sört nekem.
- Kaptál melót? - Kitakarítottál?
Az a Bobby gyerek hívott ma megint.
- Megint? - Hívott pár napja, emlékszel?
Nem, nem mondtad. Mit akart?
Beszélni akart veled, Lorraineről.
Mi van vele?
Hát...
...meghalt.
Mi van?
Meghalt, oké? És csak felhívott, hogy tudd.
Lorraine meghalt, és te nem szóltál?
Lorrainere, nyugodjék békében.
Na és most?
Lorraine végre kirúgott benneteket?
Á, sose tenné, emellett ezt lsten sem hagyná.
Tényleg? És mért nem?
Mert lsten ismer, és én ismerem Őt.
Menjetek.
Cecil rossz bőrben van, etessétek meg.
Szia.
Sosem jelentett semmit neked és ő is tojt a fejedre,
ne már, nem hittem, hogy érdekel.
Ne már bébi, hagyd abba! Állj le, állj le, állj.
Figyi, sajnálom, oké? Érted?!
Miért nem csapsz össze valamit? Én meg kiveszek egy pornót.
El kell mennem a temetésre, Lee,
ha le nem maradtam róla, mert elfelejtetted közölni,
hogy az anyám meghalt!
Te hülye fasz!
Leléptem!
Nem is volt az anyád!
Purslane? Bobby Long ismét.
Nem tudom emlékszel-e rám, de...
lemaradtál a mamád temetéséről.
Viszlát.
Van cigid?
Nincs, bocs.
- Lementek Cecilhez? - Mindjárt.
Oké, akkor...
- Ott találkozunk. - Szevasztok.
Van tüzed?
- Azt hitte, nincs cigid. - Nincs is, Juniornak nincs.
Le kéne szoknia. Súlyos tüdőtágulása van.
Ettől a köhögéstől a hideg, vagy a halál futkos a hátamon.
Csodaszép hulla lenne, de én nem járulok hozzá.
Persze. Csak a saját halálodhoz adj hozzá, ez az én mottóm.
Elérted a lányt? Tudott róla?
- ''Csodaszép hulla lenne...'' - Ne már. Charles Dickens.
Ez komoly?
- A Martin Chuzzlewit. - Okostojás.
New Orleans egy szirén város. A legendák és illúziók városa.
Egy hely, ahonnan Lorrainenak menekülnie kellett
és ahova Bobby és én menekültünk.
Távol Alabamától, távol egy olyan élettől,
amihez már nem volt közünk.
A legutóbbi alkalommal már azt hittem, hogy jobban lesz.
- Legalább néhány éve. - Októberben lesz hat éve.
llyen régóta nem láttuk?
Csak te nem láttad.
Hát... el kellett volna mennünk veled a kórházba.
Sok mindent kellett volna.
Az Üvöltő Farkas köszönti Lorraine Willt.
Mama, kérlek hozd el Pursyt
és mondd meg, hogy írhat is nekem erre a címre.
Nyitom.
Ez Lorraine háza?
Te ki vagy?
Senki. Csak itt lakom.
Gyere be.
Szép ház.
Kösz. lgyekszünk.
Nem vagy elég öreg, hogy Bobby légy.
lgen, mert én Lawson vagyok.
Oké.
Sajnálom a mamádat, nagyon hasonlítasz rá.
Bocs, hogy felkeltettelek, hisz még csak dél van.
Bobby! Vendégünk van, haver, kelj fel.
Kislány, tedd le a tatyód, nem eszünk meg.
- Gyümölcslét? - Nem.
Bobby, kelj fel, itt van.
- Ki? - Pursy.
- Ki? - ltt a lány, kelj fel.
Mikor lesz a temetés?
Tegnap temettünk, nagyon szép volt.
Ott kellett volna lenned, kisasszony.
Gondolod te!
Biztos okkal jöttél.
Gondolom már ismered a végrendeletet a házról.
Miért?
- A ház anyukádé volt. - A végrendelet szerint...
Majd én elmondom mi áll benne.
Az van, hogy Lorraine hármunkra hagyta a házat.
Lawson és én kétharmadot kapunk, tied csak az egyharmad rész.
Micsoda?
Lawson és én már itt lakunk egy ideje.
Anyukád évek óta nem lakott itt.
És nem hiszem, hogy sejtette, téged érdekelne.
Lorraine gyakran tévedett.
Purslane szívem, mi itt maradunk, ez az otthonunk.
Érdekes.
Lorraine azt gondolta, hogy majd két alkoholista idegennel...
osztom meg ezt a szarfészket.
Alkoholisták vagytok, nem?
De nem vagyunk idegenek, a barátai voltunk.
Mi ápoltuk... és ez a szarfészek pont jó... nekünk.
Egy magadfajta lánynak nem felel meg, szóval...
Most felkelek az ágyból, nézheted, ha akarod.
Engem nem zavar.
Elég nehéz elhinni, hogy nem láttál még meztelen férfit.
Öreget még nem.
Tudom, hogy nem vagy ártatlan.
Beszéltem azzal a barátoddal, a Redneck Rivierán.
Valószínű, nem az agya miatt választottad.
Nem tudsz rólam semmit!
Nos, feltételezem ez majd megváltozik, ha összeköltözünk.
Nemde?
Viszlát, elfogyott a cigim, a kedvencemet leárazták.
Jó újra látni, Purslane.
Felnőttél.
Általában nem ilyen seggfej, csak zaklatott Lorraine miatt.
Mind azok vagyunk.
Egyébként igaza van, nem maradhatok itt.
Marha vicces egyébként, mert nagyi...
mindig a kis házról beszélt, amit Lorraine nekem építget.
Hát, csak üres fecsegés volt az egész, igaz?
De nem baj.
Egyáltalán nem lepődtem meg.
A kórház elküldte a cuccait.
Lorraine azt akarta volna, hogy a tied legyen.
Magával vitte őket mindenhova.
lmádta ezeket a könyveket.
Majd elsózom a bolhapiacon.
Tessék.
- Segítek kivinni. - Nem. Nem kell, köszi.
Én el akartam jönni a temetésre, de nem kaptam meg az üzenetet.
Az a lány annyira hasonlít Lorrainera.
Emlékszem, mikor először elvittél meghallgatni,
akkor jártam először New Orleansban.
El voltam ragadtatva.
Hát...
Te valamennyire biztonságban voltál. Elvakított a jólét.
Gyönyörűnek láttam.
Az volt.
A szív egy magányos vadász.
Édes Lorrainenek. ''Bármit tett, abban zene volt,
a hangod megérintette a lelkem.'' - Bobby Long.
Mit hozhatok még fiúk?
Mondták már magának, hogy
olyan az illata, mint egy párizsi nőnek tavasszal?
Minden nap. Esznek is valamit?
Az ügyvéd bármikor elérheti.
Na és? A végrendelet szerint egy évig maradhatunk.
Visszajöjjek később?
Tudja, milyen végzetes lehet egy párizsi nő illata tavasszal?
Nem annyira végzetes, mint egy louisianai nőé, aki szarik rá.
Ő!
Tojást szalonnával, mindkettőnknek.
Szelídebben a kemény fiúkkal édesem, légyszi.
Rohadt pofátlan vagy.
Ne!
Miért nem az ágyba feküdtél, szívecském?
Úrsiten!
Bemehettem volna, hogy összebújjunk.
Szívesen megtettem volna.
Bejön nekem az együtt csicsikálás.
Ne nyomulj.
Ezt miért adtad neki?
Ez a kitaszítottakról szól.
A láthatatlan emberekről. Gyönyörű!
Olvastad már?
Olvastál egyáltalán könyveket?
Lorraine nem tudta magáról, hogy költő.
Nagyon, nagyon élvezem, ha táplálhatom az ihletet.
Lawson is író. Nagyon is jó.
Valóban?
Rólam ír könyvet.
Hú, de elbűvölő.
Első fejezet: felkeltem, lerészegedtem, kiütöttem magam.
Második fejezet: felkeltem, lerészegedtem...
Kedves és szellemes.
Szégyent hozol a fejünkre, kislány.
Szóval...?
Melyik az én szobám?
Nincs hol laknom és egyébként is jogom van hozzá.
Azt találtam ki, hogy itt maradok,
amíg meguntok és elhúztok. - Nem megyünk el! Soha! Soha!
Ne is gondolkodj ezen.
Megkaphatja Lorraine szobáját.
Majd én alszom itt kint, vagy bebújok hozzád.
Oké.
Neked elment az eszed?
Jobb, mintha körbeszaglászik és rájön az igazságra.
Úgyse bírja ki, te gondoskodsz róla.
Különben is, mindig rinyálsz, hogy milyen hideg az ágyad.
Túl vézna vagy nekem.
- Látom bejönnek a könyvek. - lgen, a legtöbb Bobbyé.
- Egy irodalom prof tartozékai. - Ő? Professzor?
lgen, nagy volt.
És te tényleg író vagy?
Bobby szereti azt hinni, hogy igen.
Ezek a dobozok mind Lorraine-é, szóval...
Szóval mi?
Tudod elég jól ismertem az anyukádat.
Mennyire?
Nehéz volt megérteni, de az ajtó a szívéhez mindig nyitva állt.
Ahogy én hallottam, inkább forgóajtó volt nem igaz?
Konyha, háló.
Purslane Hominy Will.
Honnan tudja a nevem?
Ő, én... én sokat tudok rólad.
A mamád és én barátok voltunk,
fiatalkorunk óta.
Segítettem nevet találni neked.
Mamád aranynak vélt, ezért sárga virágokról nevezett el.
Ez vagy te.
A szép, arany, porcsin.
A porcsin gaz, tudja?
A szomszédunk mondta, mikor letapostam a paradicsomait.
Szerinte minden kertész utálja a porcsint.
lgen, mint a pitypangot.
Ettől még a gyerekek kívánság virágnak hívják.
A porcsin ágzug virág.
Bezáródik, mikor lemegy a nap.
Kösz.
Hűha!
Amikor legutóbb láttalak, még bébi voltál.
Van itt még valaki, aki nem emlékszik rám és Lorrainere
vagy én vagyok az egyetlen.
ltt énekelt,
mikor annyi voltam, mint te. Nem akármilyen nő volt.
- Nagyon sajnálom. - Nem kell.
Piros babot kérek rizzsel és egy sört.
Úgy hallom, Bobbynál és Lawsonnál maradsz egy darabig.
Nem. Lorraine házában dekkolok. Nem tudom meddig.
Elkezded az iskolát szeptemberben?
Nem, nem járok suliba, pincérnő vagyok.
- Van felvétel? - Nincs. Earllel megcsináljuk.
Tudják, hogy nem jársz iskolába?
Aha, annyira odavannak tőle,
mint mikor elfogy a vodka vagy a cigi.
Hé, figyeljetek. Ő Lorraine lánya Pursy.
Velünk marad egy darabig.
Gyere csak.
- Szép lány lettél. - Köszönöm.
Érezd magad otthon, kincsem.
Ruthie vagyok, a barátom Ray. 26 éve élünk itt.
Csak pihend ki magad és idd meg a söröd.
- Találtál valamit? - Jelenkeztem néhány helyre.
- Ez a kis cunci veletek lakik? - Hát cunci, az biztos.
Emlékszem, még mikor minden este másik jutott,
punci mágnesek voltatok.
Melyikőtök horkol úgy, mint egy rohadt vonat?
Bobby. Ha a hátán fekszik, meg kell fordítani.
Láttam egy műsort az orvosi csatornán, hogy
a horkolás gyógyítható, ha lyukat vágunk a torkán.
Hát... nahát, azt hiszem van egy mesém számotokra, uraim.
Csendet, Bobby mesélni fog.
Gyerekkoromban, mindig a pár évvel idősebb srácokkal lógtam.
És egy nyáron, mikor 10 vagy 11 lehettem,
Csak csináltam a hülyeségeket, amiket az alabamai srácok is.
Pecáztunk és... baseballoztunk, úsztunk, kivertük néha.
De kiegészítve az ártatlan gyermekkor eme tevékenységeit,
beletartozott a rengeteg dumálás egy csodásan csalóka valamiről,
azaz a punciról.
Nem tudtam biztosan, mi is az, de azt tudtam, hogy
mágikus és különleges, már csak abból is, ahogy beszéltek róla.
Mindig suttogva.
Magamban mormolva jártam a mezőket:
Punci, punci, punci.
Egy nap csak úgy... ütöttük a lasztit egy búzavirág mezőn.
És befutott Leroy Tuberville.
Leroy egy jobb sorsra érdemes bűnöző volt.
Már akkor széles vállakkal, az ujjai mindig dohánytól festve.
Na most, Leroy mindig szépen leparkolt a pálya közepén,
benyúlt a zsebébe és előhúzott valamit.
Elkezdte dobálni a levegőbe, Figyeltem izgatottan...
a rejtélyes ékszer repült fel és le, fel és le.
Nem bírtam tovább, meg kellett kérdeznem.
Mi az ott nálad, Leroy?
Mindenki elcsendesedett.
És Leroy rám nézett azzal a sunyi vigyorával
és azt mondta az egy darab punci, Long. A sajátom.
Elvörösödtem, zihált a lélegzetem.
Ott állt, a nő legtökéletesebb darabját dobálva a levegőbe.
Én csak figyeltem,
tudván, hogy lstent most pillantottam meg először.
És én is a sajátomnak akartam.
De...
Leroy elpukkantotta kincsét a foga közt.
Felpattant a cangájára, rám vigyorogva és elhajtott.
Otthagyva minket a vágy porfelhőjében.
És ebben a gyötrelmes porködben határoztam el, tíz évesen,
hogy életem hátralévő részét annak szentelem,
hogy megtaláljam az én saját kis szeretett és csoda darabkámat,
ami az örökkévalóságig elkísér.
Klassz volt!
Ennyi, megyek haza.
Floridába?
Figyelj, légy óvatos!
''Nem téphetünk ki egyetlen oldalt sem az életünkből,
de tűzbe dobhatjuk az egész könyvet.''
George Sand.
Azt hittem, ez nehéz lesz.
Nem érzem jól magam, hogy hazudunk neki.
Mit akarhat egy tini ribi ezzel a hellyel?
Ő maga mondta, hogy szarfészek.
Jobb neki így.
Különben is, ha eladod a könyved,
minden megváltozik. - Megváltozik?
Párizsba megyünk, 61-es brandyt iszunk, rossz verseket írunk.
lgen minden tökéletes lesz.
''Csak egyszer halunk meg. De oly hosszú időre.''
Moliere.
ltt van, drágám.
Ezúttal jobban vigyázok rá.
Viszlát holnap, kedvesem.
Anyukád sokszor járt ide.
Miért beszélsz róla ennyiszer?
Talán, mert hiányzik.
Szeretted, vagy ilyesmi?
Mind szerettük.
Tudta hogyan bánjon az emberekkel, érted?
Nem, nem igazán.
Halála előtti este a nagymamám figyelmeztetett
Lorraine önzőségére. És végül beszélt az apámról.
Beszélt róla?
Valami szépfiú Memphisben.
Egyéjszakás kaland.
Azt hiszem, nagyi tudatni akarta, hogy ha ő elmegy
magamra leszek utalva. Hát, igaza is lett.
Miután meghalt, alig hallottam Lorraineről.
Nem hallhattam énekelni sem.
Az anyukád szeretett.
Te jelentettél neki mindent.
Pont ott szokott ülni, ahol most te.
Mindig írt.
Az élet fájának nevezte ezt a tölgyet.
Ez olyan nyálas.
Rossz szerkentyűt választottál.
Mi?
A sikeres öngyilkossághoz a tűzhelybe kell dugni a fejed.
Fenébe, kislány! Termékeny reggeled van.
Bobby!
Gyere, nézd mit csinált Pursy!
Jaj Jézusom, ne üvöltözz már!
lgen látom mit tett: maradt.
És nem is fog elmenni!
lgazán jó rátok nézni.
Nektek is jó reggelt!
Szóval nincs suli, ahogy hallom. Kihagytál egy évet?
Néhányat. A 10.-et, a 11.-et, és utána egyet. Vehetek?
Jézusom! Egy fedél alatt lakunk egy istenverte lógóssal.
Nicsak ki beszél?! Én legalább eltartom magam.
ldefigyelj.
Amíg nem henyélsz itt körülöttünk
és nem vonod el Lawson figyelmét az írástól,
nem érdekel, hogy mit csinálsz.
Dolgoznod kell.
Muszáj így rátámadni? Állandóan?
Azt akarod, hogy itt ragadjon? Azt akarod?
Nem jutott eszedbe, hogyha segítenénk neki talpra állni...
- Segíteni? Mi? Hogyan? Hogyan? - ...esetleg tovább állna?
lsmerlek, abból a kis szűk farmerjából akarod kisegíteni.
- Te ezt akarod. - Felejtsd el, haver, oké?
Jó, elfelejtve, elfelejtve.
A New Orleansi nyár nehéz mozdulatlansággal köszönt be.
Gyere haver, játszunk.
Nem látod, hogy el vagyunk foglalva?!
Akkor a pokolba veled!
Lorraine háza minden nappal zsugorodott,
egymásnak feszítve a nem könnyű falakat.
Mi a lószar van?
Kapcsold ki a zenét, kislány. Nem látod, hogy dolgozik?
Jézus Krisztusom,
meddig fogsz itt ücsörögni és elszívni az összes ciginket?!
Lawson megengedte.
Lawson cigije piros, az enyém zöld.
A zöldet nem szívhatod.
Bobbyé! Bobbyé!
Ő, mi ez a szar, amit iszol? ldáig bűzlik!
Sör és paradicsomlé. A bajnokok reggelije.
Talán az elbaszott bajnokoké.
Tudod kislány, most már elegem van a nagy arcodból!
Akár tetszik, akár nem én vagyok a legidősebb a házban
és igenis tisztelni fogsz.
Nagyon türelmesek voltunk, Lorraine emléke miatt.
De nem fogsz tovább itt henyélni és élősködni ajóságunkon.
''Úgy kell dolgoznod, mintha száz évig élnél,
és imádkoznod, mintha holnap meghalnál.''
- Mit mondtál? - Ben Franklin mondta.
Tőle talán jelentett is valamit.
Nagyon jól tudod, hogy keresek munkát.
Te mit csinálsz azon kívül, hogy áradozol milyen okos voltál?
Én professzor vagyok, egy trubadúr, egy költő.
És semmi közöd hozzá, hogyan élünk.
A te részedért te vagy felelős.
Az én részem? És a tied?
Már így is ingyen élsz a házamban, hálásnak kellene...
Ez a mi házunk!
Jobban bírnád, ha hívnék néhány havert és keresnék pár dolcsit.
Lorraine is így csinálta, nem? Mint a legtöbb kokós.
Picsába!
Nincs benned semmi kegyelet?
Az anyád volt, Pursy!
Különben is...
tudjuk, hogy te sem vagy az az angyali ártatlanság.
Nem igaz, kis Purslane?
Voltál már egyszerre két pasival, mi?
Az sok cigit hozna a konyhára, nem igaz?
Bazd meg! Bazd meg!
Te vagy a legidősebb, mi? Egy felnőtt!
Csak egy lány vagyok!
Nem érted? Hánynom kell ahogy szegény, meghalt Lorraineről
pofáztok állandóan.
Te tanítasz engem tiszteletre? Téged ki tisztel, mi?
A feleség, akinek volt esze ott hagyni,
vagy a kölykök, akik sosem látnak?
Mit mondtam neked?
Francba!
Tudom, mit gondoltok rólam.
- A suli tök időpocsékolás volt. - Nem az.
Persze tudom. Nem vagyok hülye gyerek, érted?
Próbálok normális lenni, csak ez nem az én életem.
Mi a te életed? Mit akarsz?
Hogyha bármit tehetnék?
Megígéred, hogy nem röhögsz ki?
Nem tudom megígérhetem-e.
Hát, eszembe jutott, hogy dolgozhatnék kórházban,
röntgen technikusként, vagy ilyesmi.
Oké.
- Megtudhatom, miért? - Nem is tudom.
Szeretem, ahogy a csontok mutatnak a világító dobozon.
Olyanok, mint egy portré, csak épp belülről.
lgen, tudom, hogy totál hülyén hangzik.
Nem, nem hülyeség.
Halló?
Van ott valaki?
Tárgy: Lorraine Will végrendelete.
Bocs!
Mindig elfelejtem, hogy egy nő is lakik a házban.
Megjött már?
Figyelj, Pursy, el kell mondanom valamit.
Mi van, aggódsz miatta?
Á nem...
Mi a terved mára?
Gondoltam lemegyek a negyedbe,
munkát keresni. Ott még nem próbáltam.
Akarod, hogy körbevezesselek?
Aha.
Meglesz, köszi.
Mos?
Talán, de csak néhány órában.
Nincs lakbéred, nem kell főállásban melóznod.
Főállásban meg akarok szabadulni Bobbytól, túlórában.
Talán én segíthetek elkezdeni a csont portrékat.
Tudod, le is érettségizhetnél.
Na persze, és mehetek a Harvardra.
Meglehet.
Úgy eszel, mint egy disznó.
Túl sokat iszol.
Oké.
Megengeded, hogy elolvassam a könyvedet valamikor?
- Nem hiszem. - Miért?
A legtöbb lapja a szemetesben végzi.
Mióta írod?
Túl rég, és nem elég régen.
Elvégezted az egyetemet?
lgen, hölgyem, spékelve a kiváltsággal, hogy
Bobby Long tanársegédje lehettem.
Miért hagytátok ott azt az iskolát?
Bonyolult.
Sok oka volt.
Egyet mondj.
Sok minden történt egyszerre és...
New Orlens és mindez, romantikusnak tűnt akkor.
Tényleg... tényleg romantikus?
Megvannak a pillanatai.
Valóban segítenél leérettségizni?
lgen, tényleg.
- Miért? - Miért ne? Úgysincs más dolgom.
Leadnál a piálásból?
Minek?
Miért ne? Úgysincs más dolgod.
Rendben.
Na és hol van a rohadt szemétje?
Biztos egy bárszéken szenveleg arról, mennyire nem értik meg.
Van jobb dolgod is, mint, hogy Bobby Long miatt aggódj.
Nem így volt. Szép napunk volt, nem?
lgen.
Oké.
Most megyünk. Gyere kicsim, ideje hazamenni.
Viszlát otthon.
Biztosan zsúfoltan vagytok, hisz csak két szoba van.
És a munkád is fontos. Félre sem tudsz vonulni. Lakhatnál nálam.
- Meggondolod? - Aha.
Megjöttem!
Mi van, nem is örültök, hogy itt vagyok.
- Nem. - Felhívhattál volna.
Hát, akkor kérdezzétek, mondjuk, hogy... mit hoztál nekem, Bobby?
Biloxi?
Videó póker, vagy félkarú?
- Haver, hol a kocsim? - Eladtam.
Pursy tegyél be már valami zenét, ünnepelünk.
Mi van?
Eladtam, nem kell nekünk kocsi.
Ez tiszta maláta. Mikor ittál utoljára tiszta malátát?
- Mennyiért? - Háromszáz dolcsi.
Szaros háromszáz dolcsiért adtad el a kibaszott kocsimat?
- Teljesen elment az eszed? - Hé! Lassan a testtel, haver!
Ne felejtsd el, eltört a pofacsontom.
Ez az. Nem volt pénzem.
Mert itt maradt a csekked.
És ez is, az ügyvédtől. ldeje elmondani neki.
Megvártam, míg visszaérsz... mi a fenét csinálsz?
Adj öt percet és azt teszed, amit helyesnek tartasz.
Nézd csak, milyen szépen rendbe raktál mindent.
Nahát! Hetekkel ezelőtt széttörtem volna a TV-t,
ha tudom, hogy mit hoz ki belőled.
Na most, valamit el akarok mondani! Gyere ide, ülj le!
Gyere már, ülj le.
Abbahagynád a siránkozást arról a szarról és leülnél végre!
Állok!
Na jó, csukjátok be a szemeteket. Csukjátok be.
Csukd már be a szemed, haver.
- Nem csukom be a kurva szemem. - Ne már, Lawson, az lstenért!
Na most akkor.
Kinyithatod, kicsim.
Egy nagyon kedves tanár néni jóvoltából,
kinek szívét Bobby Long megríkatta egykor.
Ezúttal tanúsítom, hogy Purlsane Hominy Will,
sikeresen elvégezte a tizenegyedik évfolyamot
és ajánlom felvételét a tizenkettedikbe.
''Mi végre vagyunk a földön, ha nem gyarapodni.''
Robert Browning.
Utolsó éveseknek tanított, középszerű költőd.
Ez most bocsánatkérés, vagy csak kiegyenlíteni akarod
az érettségi ajánlatát?
A nagy elmék.
Ne már haver, persze, hogy felveszi a nyelvet.
Akarsz tudni franciául, nem Pursy?
Seggfej vagy! Nem veheti fel a kezdő franciát az utolsó évben!
Oké, akkor eddig van irodalom, európai történelem,
földrajz, pszichológia. Még kell egy.
Szerintem művészeti ismeretek.
Ének. Szerintem az ének tetszene...
- Nem megyek! - Hm?
Nem megyek!
Késő, mindent elrendeztem.
Tudod, hogy mi mindenen kellett keresztülmennem ezért?
Mi mindenen? Elvárod, hogy... a francba, te mit nyersz vele?
Nos, eltűnsz a házból az ép elmém megőrzésére.
- Ahogy sejtettem. - Nem, nem, figyelj!
Mondtál nekem valamit a múltkor, amin elgondolkodtam.
Azt mondtad: csak egy lány vagy.
Az évek során elcsontosodtam kissé, de tényleg egy lány vagy.
Csak... csak úgy, mint azok a diákok, akik
özönlöttek az óráimra évekkel ezelőtt.
És én tudom, tudom, hogy szörnyetegnek tartasz minket, de
mégis van még mit adnunk neked. Kell lennie.
És, emellett, azt hiszem, tartozunk vele anyádnak.
Akármilyen nehéz elhinned, de
mi is ártatlan gyerekek voltunk egykor.
Hogy te mekkora seggfej vagy!
Miből gondolod, hogy meg tudom csinálni?
Mert ismerjük lstent, és lsten ismer minket.
Ő és Lorraine okkal küldött téged ide.
A suli egy hónap múlva kezdődik.
Adhatnál egy esélyt nekünk. Jól szórakoznánk.
A szórakozás kicsit erős, nem?
Ő, hallgass, kicsim. Ez a mamád egyik dala.
Ő, de szép.
Olyan büszke volna.
Következő megállónk a könyvtár.
Mit gondol az arcomról?
Látja ezt a csontot, eltört. Megmozgathatja.
Hogyan történt?
''Ne verekedj idegennel becsületesen.'' Arthur Miller.
Bunyóban történt? Vesztett?
Sokkal többet vesztettem, mint a bunyót.
Véleménye szerint csúfítja a külsőmet, kisasszony?
Így is nagyon jóképű.
Nahát, milyen kedvesek.
Szoktak közösülni is egymással?
- Oké, Dr. Ruth, menjünk. - Minden rendben, ha igen.
A szex szép dolog.
Csak ne feledjék, hogy legyenek kedvesek egymáshoz.
Maradjanak fiatalok, amíg csak lehet. Az ifjúság hamar elszáll.
Kedvesség...
A memorizálással kellene kezdeni.
Szerintem maradjunk a Szókratészi módszernél.
Valóban?
No és ki lesz Platón és ki lesz Szókratész ebben a felállásban,
mert én kibaszottul lemaradtam.
Te vagy Szókratész természetesen, te vagy a tanár.
Ebben kurvára igazad van!
Befognátok végre? Ha ez így megy tovább lószart se tanulom meg.
Kislány, a nyelvtanod csapnivaló!
Pursalane Hominy, üljön rendesen!
Miért nem tanulhatok az ágyban?
Meleg van és ez a szék is annyira kényelmetlen!
Nem azért van, hogy kényelmes legyen.
Elaludna az agyad is. Csak rossz szokás, ennyi az egész.
Te beszélsz nekem rossz szokásokról?
Ne szarakodj a tanárral, oké?!
Mondd el, mi Nebraska szerepe az amerikai irodalomban! Gyerünk!
Nem kéne inkább az államok fővárosait megtanulnom?
Lószart! Azt tanulod, ami fontos.
Ne odázd el a dolgot!
Az meg mit jelent? Nem csináltunk kártyát ''elodázásra''.
Lehetetlen vagy!
Elodáz. Oly szánalmasan szarakodik
mindennel, hogy tutira csak egy lúzer maradjon egész életében.
Hé, kit nevezel lúzernek?
- Picsába! - Gyerünk, gyerünk.
Najó! Nebraska, Willa Cather szülőhelye,
aki az egyik első sikeres női írónk.
Vagy menjünk keletre Missouriba,
ahol Mark Twain, azaz Samuel Clemens született,
vagy le Kansasba, ahol William Bourroughs élte utolsó éveit.
Hagyjál, hagyjál már!
Nem hiszem, hogy Bourroughst tanítják a katolikus iskolában.
Pedig kellene!
Miért nem töltesz egy kortyot a barátodnak?
- Elfogyott a gyümölcslé. - Mi van abban a pohárban?
Nincs szaga.
Nincs? A fenébe, akkor tölts bele vodkát!
Nyugodtan.
Le kell állnunk! Megígértem Pursynek, ha tanulni kezd.
Nézz csak ránk, nem érünk semmit.
És... te mikor álltál le?
Tizenkilenc órája, a rejtvénynél.
Aludtál valamennyit?
Nem.
Nos... nem kell sietnie, és nekünk sem.
Ha le akarsz állni, csináld lassan.
Higgy nekem ebben.
Tüntesd el a palackot, tüntesd el a szellemet.
Mit csinálsz itt?
Ó, hát csak... gondoltam Lawsonra ráfér a pihenés,
hadd aludjon a hálóban. Gyere, ülj le!
Nos... nagyon csinos vagy ma, Purslane.
Senki nem hív így, csak a halott nagyanyám, de kösz.
Emlékszel, hogy jutsz oda?
lgen, azt tudom hol van, szóval indulnom is kéne.
ldeges vagy?
Nem.
lgen.
Akarod, hogy veled menjek a villamoson?
Nem, megleszek.
Tudom, hogy jól fog menni.
És mi itt leszünk, amikor hazaérsz a suliból.
Segítünk a házi feladatban.
Valami párhuzamos univerzumban éltek,
én és a házi egy mondatban...
Nos...
Mindjárt te és a késés lesztek egy mondatban, szóval...
lgen...
Szerinted egyenesen hazajön?
Hova is menne, mint a végtelenül szórakoztató lakótársaihoz?!
Nem egyszerű! Kínoz a zajos zenéjével.
Tudnia kéne, hogy amit érdemes meghallgatni bakeliten van.
Az én kölykeim tudták.
Tőlem tanulták. Én voltam az apjuk.
Most is az vagy.
Egy nap... egy nap majd megértik. Amikor befejezed a könyvet.
A gyerekeim nem is ismernek.
A fenébe, nem csinálnánk már
mást is mint ezt? - Például?
Fogalmam sincs! Menjünk pecázni!
Te nem is tudsz pecázni.
Talán el kéne kezdenem... valamit.
Talán elkezdhetnél a könyveden dolgozni végre.
Még nem tudom a történet végét.
Sakk matt. Húzzunk innen, depis leszek magunktól.
Tudjátok, az életről akarok mondani valamit.
Mert az élet, amit nem vizsgálgatunk,
leélni sem érdemes. - lgaza van!
Purslane! Kis büszkeségünk megérkezett. Mesélj el mindent!
Miért jöttél el korábban az iskolából?
Nem tartozom közéjük.
Hálás vagyok amit tesztek, de nem megyek vissza.
Mi?
Melóra van szükségem!
Dolgozhatsz itt hétvégén, angyalom.
Tényleg?
De, csak ha suliba jársz.
Jó voltál, Earl.
Az ősz lassan érkezik New Orleansba.
A fű makacsul zölddel, de
a forróság végül utat enged a melegnek.
Pursy utolérte társait az iskolában.
Őt meglepte, minket nem.
Na, ne csináld.
A tél megérkezett mielőtt felocsúdtunk, hogy
a napfényes nyár alábbhagyott.
Valahogy a bor kezdett kitartani egy napig is
és ez több volt, mint amit bárki remélhetett.
Valaki szólhatott volna a kreoloknak,
hogy tél is van Louisianaban!
Mind javíthattunk volna baklövésükön
a csodás új találmánnyal: a fűtéssel!
Pursy, kincsem, hova tetted a vodkát?
- Te mondtad, hogy dugjam el. - lgen. Hova dugtad?
Nem szabad megmondanom, emlékszel?
A francba, mást sosem csinálsz meg, amit kérek! Hol van?
Lawson! Bobby megint ki akarja húzni belőlem hol a vodka!
- Pursy, karácsony van. - Jaj, mindegy. A lépcső alatt.
Figyi, nem te jöttél volna berakni a mosást?
Ne hagyd ki a cuki maci cuccot se.
De nem vagy szűz, ugye?
Tudod, sokan piszkos vénembernek hívnának
az állandó szexuális zaklatásod miatt.
A helyes kifejezés undorító vénember, nem piszkos.
Te pedig egy fiatal, virágzó bimbó vagy.
Hadd tudjam meg. lgen vagy nem?
- És te? - Gyerekeim vannak.
Miért nem látogatod őket soha?
Ez is jó kérdés, de te még nem válaszoltál az enyémre.
Tudod, próbálok egyszer végre komoly lenni.
Az igazság az, hogy pokolian hiányoznak.
Bárcsak láthatnám őket.
Szerintem, ha valaki látni akarja a gyerekeit,
tökre meg tudja oldani, hacsak nem szarik rájuk.
Na és te? Emlékszel anyádra, mikor együtt laktatok?
Nem... nem igazán.
Csak mindig... próbáltam rá emlékezni.
Bármire róla, mint a...
hangjára, az illatára, tudod, bármire.
Mindig... erősen gondolkodtam, hogy... legyenek emlékeim.
És... elkezdtem kitalálni őket, hogy...
kifesti a szemét és közben beszélget velem a tükörből.
Kitaláltam, hogy szendvicset készít nekem a héja nélkül.
Mindenféle kitalált emlékem volt.
A kedvencem az volt, hogy elvisz a műsoraira és...
a színpad szélén ülök egy kedves emberrel,
aki annyi Shirley Templet hoz, amennyit akarok.
Annyi emléket találtam ki, hogy a végén
kezdtem elhinni, hogy tényleg emlékszem rá.
De...
sosem jött értem, így elfelejtettem.
Tudod...
nem játszottam tovább.
Ho-ho-ho!
Ez egy igazi fa?
Egek, honnan szerezted?
- Leesett egy kamionról. - Ja persze, leesett.
Oké, talán egy Volvoról.
Tegyük az ajtó elé, hogy mindenki lássa.
Jó ötlet.
És hol a mosás?
A francba!
Lawson!
Emlékszem, mikor protezsáltból, bizalmassá avanzsáltam.
Sosem akarta, hogy megtudjam a titkait.
Lételeme volt a rejtély.
De amint az első feltárult,
rövidesen egy titok sem maradt közöttünk.
A könyvtár hátsó lépcsőjén álltam,
amikor kiszúrtam az egyenruháját:
frissen mosott ing, húsvét színeiben és az a fránya kalap.
Céltudatosan lépdelt végig a kampuszon.
Tommyról minden azt sugallta kész.
Én vagyok Tommy, csakhogy képben legyél.
Épp olyan mint te.
Majdnem elment mellettem.
''Szép kalap'', mondtam, kicsalva Tommy hírhedt mosolyát.
Ugyanaz a mosoly volt, amit odadobott minden nőnek,
aki a szemébe nézett.
A mosoly, amely válaszként szolgált
minden nem kívánt kérdésre.
Vagy a mosoly egyik gyermekének,
mikor rátalált egy felé nyúló kicsi kézre.
Ez szép, de... azt hiszem, ez egy rossz mondat.
Szerintem mind az, épp ezért lógnak a rohadt karácsonyfáról.
De, nem, nem, csak általában... csak szóval...
Tommy lépcsőn ment, kettesével, bömbölve: A mindenit!
Csak nem a dél következő bennszülött fia?
Én csak egyike voltam azon százaknak,
akik lelkiismeretesen hetente kétszer eljöttek, hogy
elsöpörje őket a professzor, minden előadás tapsra érdemes.
Tommy az előadó előtt, karjaival szélesen integetve,
mintha egy képzeletbeli lasszót...
- A pányva jobban tetszik. - Nekem a lasszó tetszik.
Hát igen. Évekkel ezelőtt még adott a véleményemre.
Akkor még könnyebben lehetett bízni benned.
Boldog karácsonyt mindenkinek!
Senki nem járja úgy az alabamai csoszogóst, mint Bobby Long,
de ez a kis aranyos is tud mozogni.
Miért nem tudsz mindig ilyen aranyos lenni?
Persze, mire mennék vele?
Tiszta, hamisítatlan élvezet.
Vedd le a kéjenc tekintetedet a mi kislányunkról.
Mi van?
Nem engem kedvel. Lawsont jobban szereti, mint engem.
Lawsont jobban szereted, mint engem, igaz?
Részeg vagy.
lgen, az vagyok. Nagyon részeg.
De nem baj, mert majd Lawson hazavisz minket.
Ma este nem! Ma este csak az enyém.
Mondtad már nekik az újságot?
Csak arra gondoltunk, hogy
az ünnepek után átköltözhetne hozzám, hogy tudjon dolgozni.
Csak úgy eszünkbe jutott.
Lawson nem szerelmes beléd!
Nem hiszem, hogy ehhez bármi közöd volna.
Láttam olyan nővel, akiből sosem kapott eleget.
A nővel, aki minden molekulájába behatolt.
Aki csüngött minden gondolatán,
aki odaadást és megszállottságot hozott ki belőle.
ltt hordom a jelét e szerelemnek az arcomon. Meséltél neki erről?
Meséltél neki a különbségről az igaz szerelem
és egy forró ágyban eltöltött idő közt?
Csillapodj haver, ne mássz rá. Nem mondtam, hogy elmegyek.
Csak az igazat mondom.
A nő megérdemli, hogy tudja az igazat.
Szabad vagy, csinálhatsz, amihez kedved van.
Az vagyok, tényleg? Végre szabad?
Szeretnék mondani valamit erre az alkalomra, ha már
az egymás iránti szeretetet és barátságot ünnepeljük.
''Barátban ellenség, kihívlak.
Te, te, te, hamis pénzzel perselyedben,
Te, lehengerlő dumájú barátom,
Ki hazugságot kentél rám, faképpel lesve ki titkom,
mit oly nagyon rejtegettem,
Sem, hogy bár ajót és hibát Bennük egyként szerettem én,
Ellenségem volt annyi jó barát, Gólyalábon, ködsüveggel fején.''
Bravó, haver!
Miért nem mondod ki kurvára nyíltan, amit gondolsz?
Muszáj szerepet játszani, ha valami mondandód van?
Vagy épp ez a lényeg, hogy más bőrébe bújjál, mint a sajátodba?
Azt akarod elmakogni, hogy csalódtál bennem, mi?
Mert lehet én csalódtam benned.
Nem én kértem, hogy megírjam a rohadt könyvedet.
A te megváltásod az én vezeklésem, igaz?
Nem fizettem még?
Kilenc kurva évvel.
Sajnálom! Sajnálom, érted? Olyan kibaszottul sajnálom!
Ez Dylan Thomas.
A nem magadfajtákhoz.
Ez könnyű volt.
Jó éjt, Bobby!
A picsába!
Jól vagy? Bemehetek?
Most rendesen kiütötted magad, mi?
Lawson magamra fog hagyni.
Mindig is tudtam.
Megérdemlem.
Egyedül halok meg.
Nem fog itt hagyni.
De, de igen. Nem, mindig melletted lesz.
Felvagdosta az életemet és kiakasztotta a karácsonyfára.
Jaj, kicsim, bepisiltem.
- Gyere, lefektetlek. Gyere. - lgen.
- Ó, istenem! - Ővatosan.
Ez az.
Rohadt hideg van itt.
Hogy van?
- Azt hiszem vért pisilt. - A büdös francba!
Éreztem, hogy van vele valami ma este.
Fél az orvosoktól.
Talán csak valami fertőzés, semmiség.
Elköltözöl?
Nem.
Szerelmes vagy belé?
Nem.
Nagyon kedves.
lgen, az.
Aggódsz Bobby miatt?
lgen.
Mi történt, Lawson?
Mikor megismertem Bobbyt, olyan hatalmasnak tűnt.
Bármit megtehetett, amit akart.
De megvolt a gyönyörű feleség is a gyerekekkel.
A diákok szerették, a tanszék utálta.
A nők kívánták. Nekem is annyi erőt és hitet adott, hogy
kicsit talán magam is beleszerettem.
Állandóan együtt lógtunk és...
volt egy nő, akit... el akartam venni.
A barátnője pedig odavolt Bobbyért.
Szinte több időt töltött velünk, mint a családjával.
Egy este a legkisebbik srácának meccse volt.
Ugrott volna a kocsmázás.
De rávettem Bobbyt, hogy igyon velünk egyet előtte,
én meg elkísérem később a meccsre.
Folyamatosan mondta, hogy mennie kéne.
Aztán egy italból kettő lett, majd három.
Azután egy barom, a rektor fia lépett be és közölte, hogy...
lefeküdt a barátnőmmel és ezt mindenki tudta rajtam kívül.
Neki támadtam. Félrefordult.
Bobby közbelépett, a srác eltörte Bobby pofacsontját.
Bobby őrjöngött. Elverte azt a kölyköt alaposan.
Nagyon későre járt.
Tudtam, hogy Ben várja.
De mire odaértünk, a fia már elment.
Mindenki elment.
Nem lett volna szabad egyedül hagyni.
Csak egy kicsi fiú volt, abban a nagy sötétben.
Sokan vannak, akik rohadt gyorsan hajtanak azon az úton.
Egy sofőr se vette volna észre. Úgy értem olyan... pici volt.
lstenem! De imádta az apját.
Juliette elküldte Bobbyt, hogy soha ne is menjen vissza.
Jobb embert érdemelt. Szó szerint így mondta.
Így jöttetek ide.
Az íráshoz jó helynek nézett ki. Messze van,
jók az egyetemek. Bobby újrakezdheti.
Úgy gondoltam itt kell lennem vele.
Ha én nem lettem volna azon az estén...
ki tudja mi lett volna...
Valójában nem tudom mi történt.
Rohadtul sokat olvastunk.
Van valami ebben a városban.
Ennyi.
Aludnod kéne.
- Reggeli a matracon. - Köszönöm, asszonyom.
Láttad az emberünket?
Nem. Keltsük fel előbb?
Odaadnád az ingemet?
Köszönöm.
Boldog karácsonyt, nekem. Boldog karácsonyt, nekem.
Boldog karácsonyt nekem.
Szép kalap.
Kelj fel, vénember. Orvoshoz kell menned.
És vedd le azt a farkadról.
Mit érdekel? Úgyis felaprítod.
De nem akarom, hogy kankós legyen a könyvem.
Csak késztetést éreztem, hogy valami szépet olvassak magamról.
- Találtál valamit? - Nem igazán.
Nem akartam elcseszni a dolgokat Georgianával.
Nem akartam azokat mondani.
Jézusom. A tegnap este kiesett.
Nem tudom mit mondtunk és nem is akarok emlékezni.
Gyertek már!
Ő, nahát! Ajándékok. Ez az! Boldog karácsonyt!
Azon az estén ez volt az otthonunk, mindnyájunké.
Mindketten tudtuk meg kellene mondanunk neki az igazat.
De sosem találtuk a megfelelő napot.
Karácsonykor pedig épp olyan jó hinni a mesékben, mint bármikor.
Ez az este eszünkbe juttatta a múltat, amit mindketten
el akartunk felejteni, mielőtt Pursy megérkezett.
- Jó éjt. - Sziasztok. Jó éjt.
Jól esett emlékezni, ha csak rövid időre is.
Ő, annyira tele vagyok.
- Én is. - Én is.
Bírnám, ha esne a hó.
- Én is. - Én is.
De, imádom az esőt.
- Én is. - Én is.
Gyerünk öregem, pisilnél végre?
- A fenébe, nem megy, ha nézel. - Ezerszer láttalak hugyozni.
Hát, na most meg szégyenlős vagyok. Világos?
Most azonnal pisálj!
Jézusom, úgyse találnak semmit.
Picsába! Amúgy is eleget éltem már.
Egek, de hideg van.
- Tiszta, tisztát hugyoztam. - Lószart, ne hazudj nekem!
Kicsit rózsaszín volt és nem megyek.
Lawson!
Van még esetleg novellád, amit nem dobtál a tűzbe,
vagy nem aprítottál fel?
Az irodalom vizsgára kell írnom valamit és felolvasni
az egész osztály előtt és nincs kivétel.
Tehát jól megy az irodalom.
Persze, az olvasás jól megy, de nem vagyok író.
- Mi a túró van rajtad? - Mit érdekel? Lorraine-é.
Te csak hagyod porosodni a gönceit.
lnkább megfagysz, minthogy viseld anyád ruháit.
Ez a köpeny és a személy, aki viselte százszor többet ér,
mint azok, akik nem értékelik.
Valami baj van?
- Megmondod? - Mit mondjak meg?
El kell vinnünk orvoshoz. Még mindig véreset pisil.
Hetek óta halogatja.
Oké.
Remélem, nem bugyi van rajtad.
Még szép, hogy az van. Szerencsét hoz.
Amúgy is leveszik és rám húznak egy olyan hátnélküli szart.
Mindenki látja a prücskömet.
Így is van. Mindenki a te prücsködre kíváncsi.
Meg a seggemre!
Menjünk!
Na mit mondtam? Köcsög idegenek nézegetik a seggemet.
Ejha.
Hol van Bobby? Főztem olyan mexikói szart neki, amit imád.
Még csinálnak néhány tesztet.
És jól van?
Azt mondták, a lábujját még megnézik.
Akkor esetleg áthívhatnád Georgianát vacsorára.
Azt hiszem dolgozik. Lemaradtam valamiről?
Randim van.
Valóban? Az első?
Igen. Épp ideje, hogy kicsit éljek is.
- Örülök. Új ruha? - lgen. llletve majdnem.
Vagyis, Bobbynak igaza van,
nem kell, hogy Lorraine ruhái porosodjanak.
Nagyon vékony volt.
Látnod kellett volna, ahogy felhúztam a cipzárt.
Csak maradjon is felhúzva.
Nagy lány vagyok már Lawson, már egy jó ideje.
Hé, az ott a felvételi nyomtatvány?
Ja igen, a tanácsadóm adta. Ki akartam már dobni.
Mi? Ha a tanácsadód jónak tartja a jegyeidet a fősulira,
akkor jelentkezzél.
- Nos, a fősuli pénzbe kerül. - Vannak ösztöndíjak is.
Talán el is kell költözöm.
lgen, lehet.
Mennem kell.
- Nem jön érted? - Nem, a városban találkozunk.
Nem jöhetsz a villamostól egyedül, hívj fel Ruthienál és...
Elhoznak.
Különben is, több időt tölthetnél Georgianával.
Nem voltál nála már vagy karácsony óta?
Azt mondtad, látni akarod a New Orleansi zenészeket.
Ez jó hely kezdésnek.
- Őt ismerem. - lgen?
Hello, kincsem, mit csinálsz itt?
Sean hozott el. Sean bemutatom Juniort.
Nagyon örülök! Láttam párszor játszani.
Maga remek! Tényleg, tényleg. Remek!
Miért nem tudtam, hogy nagymenő szaxis vagy?
Hát, már nem játszom sokat, mert nincs meg a... tüdőm hozzá.
- Hogy van Bobby? - Jobban, mint te.
- Jössz megint, vagy nem? - Tiny, ismerkedjetek meg.
Nem lehet, hogy ez az aranyos, kicsi lány, Purslane?
- Nem emlékszel rám, ugye? - Nem, sajnálom.
Amikor a mamád itt énekelt, mindig arra a székre ültetett.
Nagyon aranyos voltál.
Az én dolgom volt, hogy elég Shirley Templet igyál.
Emlékszel?
Juniorral. Junior régen Lorrainenel játszott.
- Az együttesben voltál, nem? - lgen.
Mindig telt házat csináltak.
Ha nem épp pörlekedtek.
Kicsi Purslane.
Figyelj! Látogasd meg a vén Tinyt, rendben?
A Shirley Templet pedig írasd hozzám.
Később, haver.
Tényleg anyámmal játszottál?
Hát persze, vagyis, akkoriban... vagyis akkoriban így ment.
Lorraine és én mi... közel voltunk... valamikor.
Emlékszem, még mikor viselte ezt a ruhát.
Rajtad is épp olyan csinosan áll.
Egy, kettő.
Mennem, mennem kell. Jó hogy benéztél.
Miért nem mondtad, hogy a mamád énekes volt? Ez olyan klassz.
Hát, nem tudom, nagyon régen volt.
Kérsz még egy italt? Nekem jöhet.
Jézsuom! Szeretnél már hazamenni?
Csak te és Purslane nem szívesen láttok többet.
Végre rájöttél.
- Mi az ítélet? - Vesegyulladás.
Adtak valami ''mérgeket'' is. Ki kell száradnom.
- Na és a lábujjad? - Csak gomba. Parasztosan.
Akkor szerencsés vagy, rendbe jössz.
Na persze, de mi van, ha mégsem?
Ezt hogy érted?
Láttalak Pursyvel, karácsony este.
- Lefekszel vele, Lawson? - Nem, hogy gondolod?
Hát, napról napra kívánatosabb lesz.
Mert ropogósan fiatal.
Be is van indulva és mindketten tudjuk az milyen kellemes.
- Gyerek még, Bobby. - Tizennyolc!
A feleségem is annyi volt.
Szerelem első látásra.
Semmi se történt. Aznap kicsit elfajultak a dolgok
és azt hiszem csak megijedt. Magányos volt és fázott.
Nos, szerintem nem csak ő volt így.
Ne feledd, ő Lorraine lánya.
- Féltékeny vagy? - Teljes mértékben.
A francba! Nem érek ennyit.
Baszki, tényleg nem!
A tél sosem érzi otthon magát New Orleansban.
Nem szívesen látott vendég,
aki csak eszünkbe juttatja, milyen jó nélküle.
De épp időben hagy itt minket, hogy újra elfeledjük.
Tavasz, és még élünk.
Hé! Lawson!
Mit szólsz, ha fogunk egy üveg bort,
és lemegyünk a folyóhoz, mint régen? Na mit szólsz?
Emlékszel arra a nagyon készséges lányra, aki nudizott?
Hogy is hívták?
Nem tudom. Azóta újjászülethetett.
Szerinted a Mennyben is együtt lakunk majd?
He eljutok a Mennybe, akkor mindenki ott lesz
és én választom ki a kis csábítómat.
Byron, Sade, Hemingway?
Én sokkal szórakoztatóbb leszek, mint ezek a nyafkák együtt.
Persze, hogy az leszel.
Azt hiszem, Pursy tényleg kapna ösztöndíjat.
Nem hagynád abba?
Elmegy egy puccos suliba, miután mi tanítottunk neki mindent,
mi meg itt rohadunk egyre öregebben és csúnyábban
és lehet ez az utolsó tavaszunk...
ó, a francba, le akarok menni a folyóhoz, most!
Miért vagy ilyen drámai vén seggfej?
Lélegezni akarok, nap, mint nap.
''A boldogság fölfelé pótolja ki, ami hosszában hiányzik''
Robert Frost.
Gyere.
Pontosan tudod, hogy hiányozni fogunk neki, ha elmegy.
Ő, ha elmegy akkor elmegy, utolsó fejezet, a sztori vége.
És én a folyóhoz akarok menni most!
De csend és nyugalom kell. Sokat kell tanulnom az érettségire!
Novellát írni, verset, ilyesmit.
- Semmi nem jut az eszembe. - Ugyan, ismerlek! Menni fog.
Szia.
Hello bébi.
Egész nap vártalak.
Mit keresel itt? Hogy találtál meg?
Jó az illatod.
Be sem akarsz hívni? Egész éjjel vezettem és...
ezt hoztam neked.
Tök olyan a kégli, mint te. A sok női magazin, mi?
Nem olvasom már azokat, nincs időm.
És, mit csinálsz? Talán pincérkedsz?
- Nem, a bár... Semmi közöd hozzá! - Vehetek?
Öcsém, tényleg jól mehet.
Semmi lakbér, ez a kéró sokkal királyabb, mint a lakókocsink.
- Lee! Mit akarsz? - Hogyhogy mit?
Csak tudni akartam, hogy minden oké,
miután Lorraine lökött haverjai elkotródnak.
Miről beszélsz?
A fazonok, akikkel osztozol a kérón.
Honnan tudod, kivel lakom?
Valami ügyvéd írta.
Te meg persze kinyitottad.
Az év lassan letelik és én nagyon próbálok megjavulni.
- Hiányoztál. Nagyon hiányoztál. - A levél szerint a ház
egyedül az enyém júliustól. - lgen, tudom.
Nem is tudtad?
Jézus Máriám! Azok a kibaszott, ócska lúzerek...
hazudtak. - Nem lúzerek, ők a ba...
Mik is?
Nem nevezheted őket lúzereknek! Most igazi életem van.
- lskolába járok... - lgazi életed?
lgen.
Ellentétben a lószar élettel, ami nekünk jutott?
És van igazi férfi is az igazi életedben, mi?
Pasik, akik hazudnak a kislányoknak, hogy tető legyen
a kurva fejük felett? - Kapd be, Lee!
Vagy valamit kapnak is cserébe?
Hé!
Kihasználtak, Purslane. Ahogy kihasználták Lorrainet is.
- Tűnj el! - Na ez rohadt jó!
ldáig elmásztam, hogy lássalak!
lskolába jársz? Ez baromi vicces.
Ne felejts el valamit, Purslane!
A gaz, csak gaz marad. Mindegy milyen szépen virágzik.
Ez kurva szép volt, Lee. Tűnj el! Tűnj el!
Mi a túró van? Biztos takarít vagy ilyesmi.
Bezárta a zajtót.
Pursy, nyisd ki kicsim!
Pursy, mi vagyunk.
Pursy, kicsim nyisd ki!
- Pursy bezártad az ajtót. - Ó, a kurva életbe!
- Mondtam, hogy ez lesz. - Jaj, ne! lstenkém. Hát hogyan?
Menjünk, időre van szüksége.
Menjetek el, örökre!
Két rohadt nap és senki sem látta.
Elkérte a hétvégét.
Nyomát vesztettük.
Ray szerint bejött kora reggel, telefonált.
- Belopózott mellettünk? - Gondolom okkal.
Nem vagy valami nagyon segítőkész az egész ügyben!
Nálam laktok, nem? De mehettek máshova is.
Majd én helyre hozom ezt! Holnap iskolába megy.
Hajnalra állítom az ébresztőt, beszélek vele útközben.
Elintézem ezt az egészet.
Nincs ébresztő óránk.
ELADÓ!
Kincsem, már vártunk rád.
Hogy tetszik? Az összes kedvenc színed.
És tudod kik segítettek? Ray, lke és még Earl is.
Valószínű emeli az eladási árat, szóval köszi.
Nem értem miért mész el ilyen hirtelen?
Mi barátok maradunk, csak tőlük akarok megszabadulni.
Kicsim, tudod, hogy nem akartak megbántani.
Összeraknád a konyhai dolgokat? Én befejezem itt.
Purslane Willnek.
Drága kicsi Purslane!
Jobban vagyok és alig várom, hogy lássalak.
Az idő szinte megáll az ilyen helyeken, de oly sok telt el és
annyi mindent kell elmondanom.
Mindig írok neked,
de sosincs bátorságom elküldeni a leveleimet.
Olvasd el őket most, hogy megértsd a múltunkat.
Szeretném, ha megismernéd apukádat,
és tudd, hogy csak engem vádolj, amiért ő máig nem tud rólad.
Ezt a dalt, mindkettőtöknek írtam.
''A szívem magányos vadász volt.''
A szív egy magányos vadász.
Hogy akarod becsomagolni az üvegeket?
Mi a baj?
Állandóan róla beszélsz, hogy lehet, hogy ezt sosem mondtad?
Ez igaz?
Hangod megérintette a lelkem. - Bobby Long.
Mindig gyanítottam, de... de sosem mondta el nekem.
Én szerettem őt először.
Aztán jött Bobby és elszabadult a pokol.
Bobby még nős volt.
Nem is tudta soha, Lorraine hogyan érzett iránta.
Lorraine annyira le akart szokni.
Mikor sikerült...
hazajött és egy nagy koncertet adott az Üvöltő Farkasban.
Ez volt az?
A dátum stimmel.
Azt mondta, nagyanyád téged is elhoz.
De... nem jött el és Bobby sem.
Annyira, elkeseredett, hogy egyikőtök sem volt ott.
Édes Bobbymnak!
Jobban érzem magam és megyek haza, hogy elénekeljek neked egy
vadonatúj dalt. Kérlek, gyere el.
Valaki, akit imádok ott lesz és be akarlak mutatni neki.
Ez voltál te, kedveském.
Te és Bobby.
Olyan... olyan hihetetlen.
Miért iszod megint ezt a szart?
Nem érted, hogy meg fog ölni? Nem nézted végig Lorrainet?
Egek! Néha kurvára rosszul vagyok tőled!
Valamiféle fantázia világban élsz, ahol az élet egy könyv és
senki nem felelős a megírásáért. Minden hülye tudja, hogy a könyv
jobb, mint az élet, ezért írják!
Pursy, kicsim, gonoszkodj csak egész nyugodtan. Megérdemeljük.
De ha végeztél,
miért nem ülünk le mind, mint egy család és beszélgetünk.
Mint egy család?!
Olyan lenne, mint a család, amit tönkretettél?
Mi is olyan család legyünk?
Mert, az a szívás, hogy Lorraine szerint én vagyok a családod.
Nem számoltad a kilenc hónapot?
Sose értettem miért akarja, hogy veletek éljek, de...
Tessék.
Te vagy az apám.
Hát...
Hát én...
Szeretted?
- Szeretted? - lgen. lgen, nagyon is, de én...
Bárcsak ne derült volna ki!
Ne! Ne... ne menj el Pursy.
Ne hagyj itt!
- Túl késő. - Sosincs késő.
ltt vagyok neked, kicsim. Többé nem vagy egyedül.
Hadd legyek itt.
Mit tegyek? Mondd!
Mit, kicsim?
Emlékszel, meséltem, hogy emlékeket találtam ki róla?
lgen.
Szánalmas volt, de magamról is kitaláltam emlékeket.
Mint a szülők, akik mindig mesélnek a gyerekeikről.
Olyat, hogy hát nem volt édes, mikor Suzie nem tudta kimondani,
hogy: répa, retek... mit tudom én mit.
Szóval... mindenféle szarra szoktak emlékezni.
Te is biztos millió történetet tudsz a gyerekeidről.
lgen, ez így van.
Szóval, azt gondoltam, hogy...
talán én is csináltam aranyos dolgokat mikor kicsi voltam,
de közben senki nem volt ott, hogy lássa, nem igaz?
Jaj, ne kicsim én ott voltam. Kincsem, én ott voltam.
Én láttam! Nem volt sok, de én ott voltam.
- Mesélsz róla? - Hát persze!
- Minden kis apróságot? - lgen, igen.
És rólam is? Mert most már tudnom kell!
lgen.
Nem akarom eladni a házat, imádom a házat, csak olyan
mérges voltam. - Persze, hogy nem.
Úgy sajnálom!
Nem tudom már, hogy kell ezt megkötni.
Majd én megkötöm.
Picsába, kék a lábad.
Szoktattam ehhez a cipőhöz. Csak elzsibbadt.
Nem adhatok okot rá, hogy a lányom szégyellje az apját.
- Hogy festek? - Baromi puccosan. És én?
lstenien.
Feláll a hajad.
Így jó.
Jézusom! Úgy néztek ki, mint rendes adófizetők.
Lehet, hogy alulöltöztem.
Jól nézel ki. Slicc! Gyerünk, elkésünk.
Felkészültél a lányunk érettségijére?
lgen, Uram!
- Becsüljük meg ezt a napot! - lgen. lgen.
Olyan klassz lány ez a Pursy, nem?
Szívből gratulálok.
Purslane, kicsim. Beszédet mondok, jó? Nem bánod?
Hát akkor... mi van? Megyek.
Csendet kérek! Csendet!
Tósztot szeretnék mondani,
az én nagyon gyönyörű lányomnak, Purslane Hominynak,
aki az én aranyhajú gyermekem.
Cecil említette korábban, hogy e nap megbecsülésre érdemes.
Ahogy körülnézek, látom mennyi mindenért nem adtam hálát.
Köszönöm a Jó lstennek, hogy mégsem mondott le rólam.
Egy gyermek szeretete, aki ha minden igaz,
egyetemista lesz az ősszel és nem...
valami gumicsizmás iskolában, mert a kicsikém okos.
Okosabb, mint az örege. Ez rohadt biztos.
Tanítottál pár bolondságot ennek a vénembernek.
És T. S. Elliot dicső szavaival:
''És nem hagyhatjuk abba a kutatást
És az lesz kutatásunk vége,
Ha megérkezünk oda, ahonnan elindultunk
És először ismerjük fel azt a helyet.''
És ez az, amit az öregednek adtál.
Ő pedig örökké hálás.
Na most gyere, és járj egy csoszogóst az apáddal.
Most játsszátok azt a lassú számot, amit adtam.
Vannak szerencsések, kik még időben elérnek útjuk végére.
Egy helyre, ahol a család és a munka
együtt győzi le a megismerhetetlenség vágyát.
Lásd meg a láthatatlant és megtudod, miről írj.
Bobby szokta így mondani.
A láthatatlan emberekkel akart élni.
Akik mellett mindennap elmegyünk. Akikké néha válunk.
A regényhősökkel, akik csak valaki elméjében léteznek.
Olyan ember volt, aki arra hivatott,
hogy végig élje az életet és ne csak körbejárja.
Olyan ember, aki biztos volt benne
a legrövidebb út a mennybe egyenesen a poklon át vezet.
Fogyatékosságának igazsága egy olyan elmében rejlett,
melyet lázba hozott és egyben megcsonkított a sok történet
és az, hogy egyik történetének hősévé lett.
Bobby Long tragikus tévedése az ábrándozás volt mindenről,
amit meglátott.
És, ha hinni akarunk az igazságszolgáltatásban,
Bobby Long megkapta az övét egy dalért cserébe.
Szerelmes dal Bobby Longért.
''S ha életemet kéne összegezni Egy sorban, hogy
ezt véssék majd kövemre,
Saját sírfeliratom ennyi lenne:
Szerelmesen civakodtam a világgal''. - Robert Frost